Verden er gået i stå. Ganske enkelt gået i stå.
I flere dage er der sket noget, som vi ikke har set længe.
Nyheder, sociale medier og forsider -
- fokuserer ikke på det onde, men på det gode.
Ikke på krig og terrorisme, men på kærlighed.
Det er alt sammen takket være Pius XIII's rørende breve.
Verden er stoppet op for at tale om kærlighed.
Hellige Fader, De har bevilget Vatikanets pressechef en audiens.
Hun venter udenfor.
Er De sikker?
Italiens premierminister udskyder loven om beskatning af Vatikanet -
- og om registreret partnerskab.
De venstreorienterede er vrede. Mange siger, at De står bag.
At De har påvirket premierministeren.
- Det tror jeg også. - Det kan meget vel være.
- Hvad gjorde De? - Jeg ydmygede ham.
De aner ikke, hvad man kan opnå -
- ved at ydmyge sin næste. Men der er en hemmelighed.
Han må ikke indse, at han er blevet ydmyget.
Med forlov: De er vel nok djævelsk!
Folk, der kender mig godt, kalder mig en helgen.
Hvordan gik det med patriarken af Moskva?
Patriarken af Moskva er kedeligere end at se golf i tv.
Hvilke afgørelser står vi over for?
På onsdag skal De vise en tredjeklasse rundt i Vatikanmuseerne.
Almægtige Gud, hvilken udåd har jeg begået for at fortjene det?
Jeg ved ikke, om jeg når det.
På onsdag skal jeg se golf i tv.
- De vil da ikke skuffe børnene? - Børnene har skuffet mig.
Syntes De ikke om Deres barndom?
Det eneste, jeg husker om den er, at den en dag var forbi.
Klemme. Kan nogen bekræfte David Tanistones påstande?
Det ville jeg mene.
Hans mor havde en kort affære med ærkebiskop Kurtwell -
- da de studerede ved Washingtons katolske universitet.
Så gled de fra hinanden.
Som den hengivne katolik hun er, gennemførte hun svangerskabet.
Efter et par års økonomiske vanskeligheder -
- besluttede hun sig for at bede Kurtwell om hjælp.
Og sådan fandt Kurtwell ud af, at sønnen eksisterede.
Men da havde et veritabelt jordskælv fordærvet Kurtwells personlighed -
- og ruinerne styrtede ned på den unge mand.
Resten må vi spørge Kurtwell om.
Jeg vil ryste posen lidt. De skal være min personlige sekretær.
Søster Mary har fuldført sin opgave, og nu -
- vil hun forståeligt nok gerne videre.
- Har hun fuldført sin opgave? - Ja.
Barnepaven er blevet en mand.
Han havde brug for moderligt nærvær. Nu har han brug for en kollega.
Hvad synes De om mit forslag?
Det kan jeg ikke acceptere.
- Hvorfor ikke? - Det ville være hykleri.
Hvad er hyklerisk ved det?
Jeg er ... homoseksuel, Hellige Fader.
Og De vil fordrive alle homoseksuelle.
- Ingen regel uden undtagelse. - Jeg vil ikke være undtagelsen.
Jeg går ikke ind for reglen.
Det er en fejl ikke at acceptere homoseksuelle.
Det er en fejl at sammenligne dem med pædofile, som De gør.
En uacceptabel generalisering.
Hvordan kan De ikke se det? De, af alle mennesker?
Forfatteren til de rørende kærlighedsbreve.
I pædofili er der kun vold, i homoseksualitet kun kærlighed.
De vil ikke være min sekretær, men er det allerede i praksis.
De giver mig råd. Det er det, en personlig sekretær gør.
Jeg vil ikke kun give råd. Jeg vil have, at De følger dem.
Folk har ingen anelse om, hvad jeg i virkeligheden accepterer!
Det er en paves skæbne. Det er magtens skæbne.
Prøv nu at følge med: Hvis jeg beder Dem blive min personlige sekretær -
- reviderer jeg så ikke allerede mine holdninger?
Eller troede De virkelig, at jeg ikke vidste, at De var homoseksuel -
- eller De blev seksuelt udnyttet som barn?
Det vidste jeg også. Det var derfor, jeg sendte Dem til Kurtwell.
Derfor vil jeg have Dem ved min side. Vi må arbejde på fremtiden.
Det kræver de rette motiver, og dem har De.
De rette motiver kan ændre verden.
De har forandret Dem, siden De kom tilbage fra turen.
På hvilken måde?
De har forvandlet frygt til vrede.
Det er godt, Gutierrez.
Virkelig godt.
Jeg beder jer ...
Del jeres dybeste indsigt med mig.
Når alt kommer til alt, skal man tro på Gud -
- men i højere grad på sig selv, Lenny.
Har I ikke noget ... bedre?
Det er jo en banal floskel.
Du skulle bare vide -
- hvordan sand en banal floskel kan være, kære kollega.
Se bare på os. Vi er magten!
Og magt er en banal floskel.
Vi kommer også til at diskutere Dem en dag.
- Hvad mener De? - De bliver også kanoniseret.
Jeg skal ikke højere op på karrierestigen.
Hellige Fader, Deres bønner berører Gud.
Jaså? Hvornår?
Lad os se bort fra fortællingen om, hvad De som 14-årig gjorde -
- for pedellens syge hustru, som blev helbredt.
Her er kendsgerningerne:
Esther og Peter var sterile. De var ufrugtbare.
Den unge kvinde betroede sig til Dem.
De sagde ikke, hvad alle andre ville have sagt: gå til lægen.
I stedet bad De, Deres Hellighed.
Og Esther blev gravid og fødte et velskabt barn.
Desuden kom det frem, at søster Antonia -
- var uværdig og gjorde onde gerninger.
De havde magten til at afsætte hende. De havde magt til at straffe hende.
De skulle bare skrive under på et stykke papir, men det gjorde De ikke.
I stedet valgte De at bede ... i regnen.
De knælede på asfalten på en rasteplads.
I selvsamme øjeblik skubbede Guds straf søster Antonia ned fra scenen.
Det er den slags, helgener gør.
De drives af en tro så stærk -
- at de tror på Gud og hans magt -
- før de tror på menneskers magt.
Som De ser, sker der mirakler. Vi må bare holde ørerne åbne.
Er Deres ører altid åbne for den velsignede Juana?
Da hun var 15, besøgte hun børnene på hospitalet.
Hun medbragte mandariner. Det var ligegyldigt, om de spiste dem.
Hun ville have, at de skulle pille dem og klemme på skrællen -
- og sprøjte frugtens intensive, uforglemmelige duft på hinanden.
Så sagde hun til børnene:
"Jeg vil forlade jer, og I vil forlade mig."
"Men det gør ikke noget, for det, der bliver tilbage, er duften af godhed."
Jeg kunne lytte i timevis. Historien fortæller noget vigtigt.
Hvad?
At godhed, hvis den ikke kombineres med fantasi -
- risikerer at blive blot og bar ekshibitionisme.
Hvis De vil vide alt om den velsignede Juana, har vi en chance.
Hver jul mødes mirakelbørnene, som nu er i halvtredserne -
- på et torv i Guatemala City og fortæller om deres helbredelse.
Jeg har været der. Det var rørende og uforglemmeligt.
Alle ville blive henrykte, hvis De kom.
Skal jeg da holde jul i Guatemala?
Ja. Det ville være en mindeværdig gestus.
Godt, så rejser vi til Guatemala.
På den betingelse, at det bliver en lille, privat sammenkomst -
- uden folkemængder og uden presse.
- Kun os og mirakelbørnene. - Det bliver præcis, som De ønsker.
Godt, børn. I dag skal vi på rundtur i Vatikanmuseerne.
Og jeg skal være jeres guide.
Før sneede det, og nu regner det.
- Sne er bedre end regnvejr, ikke? - Jo!
Men hvis det regner, betyder det, at I har været slemme børn.
- Hvorfor det? - Hvorfor?
For regndråber er Kristi tårer.
Og hvis Jesus græder, betyder det, at I har gjort ham vred!
Hvad? Det var bare for sjov.
Hav dog lidt humor, for pokker!
Nu skal I høre, børn. Vi går ud og spiser burgere og pomfritter -
- og efter frokost fortsætter vi rundturen.
Kom med mig.
Skal du ikke spise burgere og pomfritter?
Mor foretrækker, at jeg spiser middelhavsmad.
Jeg forstår.
Jeg vil ikke have en mor med skæg.
Du må lære at nøjes med det, du får.
Det vil jeg ikke.
Du har ret. Jeg vil heller ikke lade mig nøje.
Hvordan går det?
Med mig? Jeg er altid i godt humør.
Jeg har altid forbundet godt humør med dumhed.
Ikke uden grund. Men de aner ikke, hvor meget energi -
- der kommer fra godt humør og dumhed.
Hvad vil De fortælle mig?
Jeg ville fortælle om en undersøgelse -
- i det tidskrift, jeg har redigeret i otte år, Universo Católico.
- Hvad handler undersøgelsen om? - Vi spurgte i en bred gruppe:
"Ville De deltage i en messe med paven?"
- Hvor mange? - 99% af katolikkerne.
Skulle det ændre noget?
Nej, Deres Hellighed. Det ville ikke ændre noget.
- En pave ændrer ikke folk. - Godt.
Dermed bekræfter De -
- at der ikke er nogen grund til at optræde offentligt.
- Nej, for der er en grund. - Hvad skulle den være?
Hvis De fremtræder offentligt, gør De folk i bedre humør.
- Jeg er ingen komiker. - Det er lige meget.
Det er selve forestillingen, der gør folk i godt humør.
- Det er ikke min pligt. - Jo, det er det faktisk.
Deres Hellighed ...
De har forandret Dem meget, siden De blev pave.
Lidelserne forandrer os, Aguirre.
Men ikke det gode humør.
Accipe anulum de manu Petri ...
... et noveris dilectione Principis Apostolorum dilectionem tuam -
- erga Ecclesiam roborari.
- Hvad er der sket med Deres hænder? - Hellige Fader ...
Kulden i Alaska, når jeg holder messe udendørs ...
Har De prøvet hudcreme?
Jeg er allergisk. Og så er der min gigt.
De ligner Kristi hænder på korset.
Gud velsigne Dem, Hellige Fader.
Jeg kan ikke engang holde på et glas mere.
Han hed Jack Walser.
Han var vicevært i huset, hvor vi boede ...
... før jeg modtog Herrens kald.
Han havde delt lejerne op i to kategorier:
De indfødte og nomaderne.
Min familie var blandt nomaderne -
- fordi vi ikke havde den økonomiske stabilitet, de indfødte nød.
En dag ringede Jack på døren klokken ti om formiddagen.
Han troede, at jeg var i skole.
Men den dag var jeg hjemme med feber.
Døren til mit værelse stod åben.
Han smed sig i sofaen, hvor min far plejede at ligge og høre radio.
Han gennemblødte den med sit våde tøj.
Han sagde, at festen var slut for os nomader.
Udlejeren havde bestemt sig for at fordoble huslejen.
Han sagde det, som om han havde noget velsmagende i munden.
Så gjorde han tegn til, at jeg skulle komme nærmere.
Og i et tonefald, jeg aldrig havde hørt før, sagde han:
"Ned på knæ."
Til sidst ...
... sagde han det mest vulgære, jeg har hørt.
Han sagde: "Der er kun to grunde til at falde på knæ."
"Den ene er at bede, den anden er at lære sig selv at kende."
Jeg var kun 12 år gammel, Hellige Fader. Jeg var 12 år!
De må fortsætte, ærkebiskop. Historien er ikke slut endnu.
- Hvad mere vil De vide? - Hvad skete der bagefter?
De vil vide, om jeg blev som Jack Walser som voksen?
Kun det interesserer Dem. De er ligeglad med en 12-årig på knæ -
- foran en mand i vådt tøj en kølig februardag i 1955?
Vi kerer os om alle børn, ærkebiskop.
Alle!
Godt.
Jeg kan lige så godt få det overstået.
Ja, Hellige Fader.
Resten af mit liv har jeg opført mig som Jack Walser.
Er det nok?
Kom her, ærkebiskop.
Jeg har taget en beslutning. Jeg sender Dem tilbage til USA.
- Hvor vil De hen? - Til New York.
- Jeg vil hjem. - Ja.
Hellige Fader, Deres medfølelse er uendelig.
Deres evne til tilgivelse er uendelig.
- Jeg har kun ét ønske. - Hvad som helst, Deres Hellighed.
Jeg vil være sikker på, at De virkelig vil hjem.
Så De skal sætte fingeren på New York på globussen.
Ketchikan i Alaska.
Det sted kender jeg. Vældig hyggeligt.
En lille by med 8000 indbyggere. Så koldt, at fingrene fryser af.
Men som Nobelpristageren Brodsky sagde:
"Skønhed ved lav temperatur er stadig skønhed."
Ærkebiskop Kurtwell, Deres sygdom har svigtet Dem.
Der går rygter om, at jeg skal forlade Vatikanet.
Du må indrømme, at de rygter, der cirkulerer i Vatikanet -
- næsten altid stemmer overens med sandheden.
- Hvor skal jeg hen? - Der, hvor du altid har villet hen.
Til børnene. Du er forældreløs.
Forældreløse vil blive hos børnene for altid.
Hvordan ved De, at jeg er forældreløs?
- Det har jeg altid vidst. - Hvordan?
Det er svært for en helgen -
- at besvare alle menneskehedens spørgsmål.
- Må jeg kalde Dem Lenny igen? - Kun hvis jeg må kalde dig mor.
Det må du gerne.
- Men hvor skal jeg tage hen? - Til Afrika, i søster Antonias sted.
Du får ansvaret for 250 godhedslandsbyer.
Jeg vil gerne åbne nye, der kun er for børn.
- Hvad synes du om det? - Det er en god idé.
Vi vender altid tilbage til der, hvor vi begyndte.
- Hvornår skal du det? - Hvor begyndte jeg?
Du begyndte med to hippieforældre.
Jeg er holdt op med at lede efter dem.
- Jeg søger heller ikke efter Gud. - Sig ikke det.
Sandheden er, at du aldrig har søgt. Du har gemt dig.
- Hvornår skal jeg rejse? - I morgen tidlig.
Før du rejser, hvis du vil -
- kan du tage afsked med statssekretæren.
- Vi ses, helgen. - Vi ses, mor.
- Deres Hellighed? Er De dårlig? - Det går snart over.
- Skal jeg ringe efter lægen? - Nej, det er ikke alvorligt.
- Skal jeg ikke ringe alligevel? - Nu går det bedre.
Tror De på Gud?
Jeg ... Ja, det gør jeg.
Det gør jeg ikke. Dem, der tror på Gud, tror ikke på noget.
Du vidste godt, at jeg havde forelsket mig i hende, ikke?
Selvfølgelig gjorde du det. Jeg er som en åben bog for dig.
Og her sidder vi igen. Endnu en gang det samme, gamle spørgsmål.
Hvem har sagt, at man ikke kan elske Gud og en kvinde på samme tid?
Der er noget, jeg ikke ved om dig:
Er du Lazio-tilhænger som din far eller Napoli-fan som jeg?
Du er uklar på det punkt.
Hvad? Spørger du, hvor Tonino Pettola blev af?
Ser du ...
Det var sådan, at Tonino Pettola ... Kors, sikke noget ...
Jeg ønskede det ikke, men paven ... Altså, Tonino Pe ...
Åh gud, jeg var nær ved at sige det. Tilgiv mig, min ven -
- men jeg kan ikke fortælle det til nogen.
End ikke til dig, der er min bedste ven.
Visse hemmeligheder bør kun én person kende til.
Vær ikke vred. Jeg elsker dig som den søn, jeg aldrig fik.
Men jeg kan ikke afsløre, hvad der skete med Tonino Pettola.
Glædelig jul, Girolamo.
De havde ret.
Når en forældreløs modner, kan han opdage en ny ungdommelighed i sig.
Og så har han noget at sige.
De har noget at sige.
Jeg ved det. Jeg kan mærke det. De vil snart sige det.
De vil sige det, Deres Hellighed. De vil sige det!
De vil sige det. De vil sige det.
De har en meget kærlig familie, Deres Eminence.
Det var en dejlig juleaften.
Må jeg være taktløs og sige noget, der angår Dem personligt?
- Ja, værsgo. - Deres forældre forlod Dem.
Det er der intet underligt ved. Der kan være mange grunde til det.
Intet tyder på, at de er døde.
De er blevet et af verdens mest berømte mennesker -
- men deres forældre tager ikke kontakt med Dem.
Jeg har spurgt mig selv om grunden. Dårlig samvittighed, måske?
Men udsigten til en forsoning burde være stærkere -
- end en eventuel skyldfølelse.
- Hvad er Deres forklaring da? - Den er meget enkel.
De var hippier. Måske har de den samme frihedstrang -
- og de samme progressive meninger i dag som dengang.
Og De bliver verdensmester i holdninger -
- som er det stik modsatte af deres.
Så de har ikke kontaktet mig, fordi vi er politisk uenige?
Jeg siger, at en, der har mod til at forlade et barn -
- måske også har styrken til at slå hånden af ham.
Hellige Fader, flyet står klar.
Vi kan rejse, når De vil.
Vi skal ikke til Guatemala.
- Mirakelbørnene bliver skuffede. - Ja, det gør de.
Men med tiden vil de forstå.
Det eneste, jeg ønskede som barn, var at blive kardinal.
Og De, Hellige Fader? Hvad ville De være, da De var barn?
Jeg ville være et barn.
- Og hvor er Gud nu? - I Venedig.
I Venedig? Og hvor bor han?
Det er noget, jeg skal finde ud af.
Undskyld mig.
Hellige Fader ...
Jeg har købt noget dumt til Dem.
Den har ingen værdi, men da jeg så den, tænkte jeg på Dem.
Der står, at man kan se på over 100 meters afstand.
Hellige Fader, restaurantchefen og hele personalet -
- spørger, om De vil velsigne dem.
De står bag Dem og venter.
Hvis De vendte Dem om, ville det være et lille mirakel.
Nej.
Det ville være en opvisning.
De spurgte hende: "Hvem er Gud?"
"Gud er en streg, der åbner sig", svarede den velsignede Juana.
Hun var kun 14 år gammel.
Og ingen forstod, hvad det var, hun prøvede at sige.
Og så -
- stillede børnene den døende, velsignede Juana mange spørgsmål.
"Er vi døde, eller lever vi?"
"Er vi trætte eller energiske?"
"Er vi raske eller syge?"
"Er vi gode eller onde?"
"Har vi stadig tid, eller er den gået?"
"Er vi unge eller gamle?"
"Er vi rene eller beskidte?"
"Er vi dumme eller kloge?"
"Er vi ægte eller falske?"
"Er vi rige eller fattige?"
"Er vi konger eller tjenere?"
"Er vi gode eller smukke?"
"Er vi varme eller kolde?"
"Er vi lykkelige eller blinde?"
"Er vi skuffede eller glade?"
"Er vi fortabte eller fundne?"
"Er vi mænd eller kvinder?"
"Det betyder ikke noget", svarede den velsignede Juana ...
... der lå på sit dødsleje som kun 18-årig.
Og hun tilføjede ...
... på dødens rand ...
... med tårer i øjnene:
"Gud lader sig ikke blive set."
"Gud råber ikke. Gud hvisker ikke."
"Gud skriver ikke."
"Gud kan ikke høre. Gud taler ikke."
"Gud trøster os ikke."
Og alle børnene spurgte hende: "Hvem er Gud?"
Og Juana svarede:
"Gud smiler."
Og først da forstod alle det.
Og nu beder jeg jer alle ... smil!
Smil!
Netop, smil!
Det er ikke noget.
En dag vil jeg dø.
Og så vil jeg endelig kunne omfavne jer alle.
En efter en.
Ja, det vil jeg.
Jeg tror på, at det vil ske.
Hent lægen.
Tekster: Neel Rocco www.sdimedia.com